EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Detta har hänt...
Vad gör Valentine med mig?
Det är inte Valentine. Ängeln ropar efter hjälp.
Jag måste kyssa Jace.
Gör det inte svårare än det är.
Vad vill du att jag ska göra?
Se mig i ögonen och säg att du inte har känslor för honom.
Valentine Morgenstern, på order av Klaven,
överförs du härmed till Garden i Idris.
Var är Valentine?
Hej, far.
I åratal höll jag fast vid mina minnen om frihet
och föreställde mig hur det skulle kännas att komma tillbaka.
Skulle jag vara glad?
Arg?
Hur jag än försökte
kunde jag inte föreställa mig det.
Till slut kände jag ingenting.
Bara vinterluftens genomträngande kyla.
Det är väl sant som de säger.
Man kan aldrig riktigt återvända hem.
Sätt dig.
Varför ta mig hit?
För att jag insåg att det som saknades var du.
Du gjorde mig till den jag är, far. Allt du gjorde med mig skapade det här.
Nu är det min tur att återgälda tjänsten.
Hallå?
Finns nån levande själ här?
Eller nån död själ?
Men jösses.
Vad är poängen med att vara dagsljusare
om man sitter och surar i mörkret?
Jag vet inte.
Det finns ingen poäng.
Är nån inbjuden till ditt självömkansparty?
Luke berättade vad som hände med dig och Clary.
Vill du prata?
- Om jag säger nej, går du då? - Förmodligen inte.
Jag var knäckt över det där med Clary.
Jag livnärde mig på en världsling.
Ingen har sagt att det är enkelt att vara nedomvärldare.
Vi gör alla misstag, särskilt när det gäller kärlek.
Du måste rensa huvudet.
Happy hour.
Nej tack. Det var det som ställde till det för mig.
Dessutom... fastar jag för Yom Kippur.
Den judiska försoningsdagen.
Man fastar för att sona det gångna årets synder.
Och jag har mycket att sona för det gångna året.
Ska du gå till synagogan? Du är vampyr. Är inte det en brandrisk?
Nej, det blir bara en familjemiddag.
Mormor Helen kommer, så jag måste vara med.
Sa du inte nyss att jag behövde rensa huvudet?
Ja, men jag menade inte en familjemiddag.
Vi har ju pratat om det här.
För en nedomvärldare är depressioner farliga.
Tänk om du gör nån illa?
Min familj är allt jag har kvar.
Jag behöver känna mig normal igen. Även om det bara är för några timmar.
- Du, kan vi prata? - Om vad?
Du går så snart jag kommer in i rummet.
- Inte alls. - Jo, det gör du, Clary.
Vi kan inte undvika varandra för evigt.
Valentine är borta.
Vi har viktigare saker att handskas med.
- Har Magnus eller Luke hörts av? - Nej. Nu när Valentine är fri,
har nedomvärldens kabinett hemliga möten med Seeliehovet.
Det är inte bra.
Som om nåt bra hände där över huvud taget.
Klaven låter inte detta förbli ostraffat.
De skickade ett sändebud för att bedöma situationen.
Troligen blir jag avsatt som chef för Institutet.
Inte om vi fångar Valentine igen. Sebastian och de andra letar.
Vi vet att Duncan lyckades kapa portalen.
Om han var Lukes medbrottsling kan han ha planerat överföringen.
Alltså, jag uppskattar att ni försöker, men Valentine flydde när jag hade befälet.
- Jag förtjänar att ta ansvaret. - Det var mitt fel.
Jag hade ansvar för överföringen.
Det hade vi båda två. Alec, du är en bra ledare.
Du kan inte låta Imogen avskeda dig.
Alec gör som han blir beordrad.
- Pappa? - Vad gör du här?
Jag är Klavens sändebud. Vi måste prata.
Jag väntade mig nån annan.
Du är min son. Jag kände det som mitt ansvar att överlämna dina order.
Att låta Valentine fly innebar bristande ledarskap,
men vår första prioritet är att spåra upp honom.
Vi tror att han är kvar i New York.
Jag förklarade för Imogen att du känner stan bättre än nån annan.
Du förblir chef för Institutet.
- Är det sant? - Tills vidare.
Imogen håller dig under noga uppsikt.
Ge henne inte en ursäkt att återinsätta Aldertree.
Jag uppskattar hjälpen, men det uppväger inte vad du gjorde mot mamma.
Alec...
...din mor och jag har en komplicerad relation...
Den är inte komplicerad.
Du var otrogen.
Därför stack hon till Idris när du kom hit.
Jag begick ett misstag.
Jag menade aldrig att såra dig...
...men jag blev kär.
Du av alla borde förstå...
Magnus är ingen tillfällig affär.
Jag borde inte ha sagt nåt. Vi kan gräla om familjen när Valentine är hittad.
Nu måste jag fortsätta med mina plikter.
- Alec... - Du kan gå.
Bad du om att vi två skulle tilldelas Staten Island?
Jag behöver nån jag kan lita på.
Du sa själv att det viktigaste är att hitta Valentine.
Jag menade inte att vi måste söka ihop.
Vänta lite...
Det här är Idris.
Ja, tror du verkligen att Valentine är på Staten Island?
Nej, men jag är rätt säker på att Klaven har koll på Idris.
Inte om de letar på fel ställe.
Valentine brukade ta mig till en stuga i Brocelind Forest.
- Tror du att han gömmer sig där? - Nej.
Men vi hittar säkert mer där än på Staten Island.
Du borde tala om det för nån.
Det gjorde jag. Klaven avslog min begäran om en portal.
Och Magnus?
Han är kvar i Seeliehovet med Luke.
Att portalisera till Idris utan tillstånd är tyvärr mot Fördragen.
De flesta trollkarlar tar inte risken.
Om nån kan portalisera mig till schweiziska gränsen, kan jag gå resten.
Det är bara fem mil. Det är en chansning, men...
- Vi kanske inte behöver en trollkarl. - Vad menar du?
Vad gör du?
Det funkade!
- Omöjligt. - Tydligen inte.
- Du tänker på stugan, va? - Vänta lite.
Portalen stängs. Jag kanske inte kan öppna en till.
Vänta! Stopp!
- Är du oskadd? - Jadå.
Bara lite fuktig.
Kom vi fram?
Ja. Välkommen till Idris.
Hur är det möjligt? Hur lyckades du fly?
Jag är besviken över att du inte har räknat ut det än.
- Du minns väl Azazel... - Azazel?
Så du är skälet till att demonen satte mig i trollkarlens kropp.
Inte precis.
Du förstår, jag gjorde ett avtal med honom.
Jag kallade honom ut ur Edom, och han hjälpte mig att fly.
När jag var fri, återgäldade jag tjänsten.
Det är inget vidare trevligt ställe.
Första dagen där började de bränna min hud.
Ett lager i taget.
De sa att jag var för snygg för deras värld, för mänsklig.
Så de gjorde mig grotesk.
Men de lärde mig att använda mitt demonblod...
...att utnyttja dess kraft.
Så jag må vara grotesk i min egen hud,
men i den har jag krafter som du bara kan drömma om.
Varför använda pojken Verlacs ansikte om det gör dig svagare?
Jag tycker att det klär mig.
Tycker inte du?
Liksom accenten.
Lite mer charmerande än en demonisk best med bränd hud.
Jonathan, jag vet att det jag gjorde med dig var hemskt,
men låt mig gottgöra det.
Azazel vill ha Dödsbägaren. Släpp mig fri, så är den din.
Du förstår fortfarande inte.
Jag struntar i era Dödliga redskap.
Azazel var mitt sätt att angripa flickan Lightwood och komma in i Institutet.
Vad han gjorde sen, även om det var roande...
...angick mig inte.
Du skulle inte föra mig hit bara för att tortera ihjäl mig.
Vad planerar du?
Bara lugn, far.
Det får du snart veta.
Tänk att du gjorde en portalruna.
- Det har du redan sagt. - Du förstår inte.
Det tog trollkarlar tusen år att lära sig portaler.
Och du improviserade en.
Jag vill komma härifrån innan det är mörkt.
I de här skogarna finns särskilt blodtörstiga varulvar.
Valentine har en underlig uppfattning om vad som är barnvänligt.
Inte ens han lät mig gå nära sjön.
Är allt bra?
Jadå.
En iratze hjälper dig nog med det.
Åh, nej. Jag har inte min stele. Jag tappade den nog i vattnet.
Jag lämnade min i New York.
Nån drog mig in i portalen innan jag hann ta den.
Det är okej. Vi behöver ingen stele.
- Man kan väl aktivera runor ändå? - Visst, teoretiskt sett...
Och du talade vitt och brett om min portal.
Jag sa inte att jag inte kan.
Vid närmare eftertanke kanske min stele kan behövas.
Vi borde gå tillbaka till sjön och leta efter den.
Pappa, vad är det som pågår?
Ingenting, hur så?
Max missade sin träning för att han vägrade lämna sitt rum.
Han sa att du skrek och sa åt honom att hålla tyst om alltihop.
Du höjer nästan aldrig rösten. Vad har Max gjort?
Inget, det är bara att... med Valentine på fri fot
- har jag varit pressad... - Pappa...
Jag menar, Max har en förmåga att hamna i knipa.
Jag kom på honom när han läste en fil med privata eldbudskap
som jag fick från inkvisitorn, och resten vet du.
- Privata eldbudskap? - Det är inte som du tror.
Det är över din säkerhetsbehörighet. Jag har sagt för mycket.
Jag ska prata med Max.
Ska du nånstans?
- Är du på väg nånstans? - Ja, jag följer med dig.
Inte en chans. Jag uppskattar erbjudandet,
men Yom Kippur är inte en högtid då man tar med en vän.
Du har inget val.
Jag har inte talat om för familjen att jag var med Clary.
Hur ska jag förklara det här?
"Här är min varulvsvän. Hon är rädd att jag ska göra er illa,
eller berätta att jag är vampyr..."
Låt mig följa med dig.
Kom då.
Det är en sak att han inte kom till synagogan,
men jag tänker inte vänta på Simon för att börja äta.
- Hej på er... - Hej. Jag heter Maia.
Simons flickvän.
Bara pappa ber Max om ursäkt bryr jag mig inte om hur eldbudskapen löd.
Jag vet att du fortfarande är upprörd över alltihop, men tänk efter.
Valentine rymde,
men ändå övertalade pappa inkvisitorn att låta dig behålla jobbet?
Hur kan han ha makt att åstadkomma det?
Sa han nåt?
Inte direkt. Bara att han var kär.
Mår du bra?
Nåt är på tok med Jace.
Vid ängeln.
Vad tusan?
Vad har hänt?
Är det en sjö?
Kan en stele verkligen flyta?
Jace?
Perfekt. Jag har tappat bort dig också.
Jace!
Herregud.
Jace!
Spara på krafterna.
Har du glömt att du höll mig fången
i den här källaren i nästan ett år?
Jag försökte komma loss varenda natt. Om det fanns en utväg, hade jag hittat den.
Jonathan, du har dig själv att skylla.
Är du säker på det?
Du dödade pojken Timberworth. Jag visste inte vad som skulle komma...
Om jag stod på tur.
Jag skulle aldrig döda min egen far.
Albert var ett experiment.
- Jonathan... - Vadå?
Det var du som uppmuntrade mitt forskarintresse.
Du gav mig en kemilåda. Du lärde mig de grundläggande fysiska lagarna.
När jag såg Albert på bryggan blev jag nyfiken.
Dör en pojke av ett tiometersfall?
Ja, det gör han.
Dina experiment började väcka uppmärksamhet.
- Jag måste skicka bort dig... - Ljug inte för mig.
- Visst hade du ett val. - Nej.
- Du valde den andra pojken. - Nej.
Du sände mig till helvetet för att skydda honom.
Det är inte sant.
Jag skickade dig till Edom, för du hade gått överstyr.
- Hade jag gått överstyr? - Ja.
Du gjorde mig sån!
Menar du att det var Luke som sammanförde er två?
Ja.
Då är du vän med Clary. Jag har inte hört av henne på jättelänge.
- Mår hon bra? - Jadå.
- Hur går det med bandet? - Bra. Jag spelar mest solo nu.
Så inga fler glitch hop-shower med fejkblod?
Hans nya låtar är riktigt bra. Du borde lyssna på dem.
Jag antar att du inte är judisk?
Mamma!
Nej, men jag konverterar gärna om man får sån här god mat.
Jag gillar henne.
Ursäkta.
Få höra nu. Hur länge har det här pågått?
Vad jobbar du med? Såna saker.
Maia är mixolog.
Jag är bara bartender på deltid.
Jag läser online för att komma in på college.
Marinbiologi. Drömmen är att komma in på Columbia.
Coolt.
Vi brukade åka till Margate när vi var barn.
Men vi fick aldrig Simon att gå ner i vattnet.
Ja.
Han hade fobi för maneter.
Jag var fem år!
Han var rädd att nån måste kissa på honom om han blev stungen.
Mormor. Jag var fem år!
- Nu får ni sluta. - Just det.
Det räcker.
Det är dags för vår Yom Kippur-tradition,
där vi berättar vad vi sonar.
Mamma, så brukar man inte göra. Sånt håller man privat.
I vår familj gör man så.
Simons far startade den traditionen.
Nu fortsätter vi till hans ära.
Vem vill börja?
Okej, jag börjar.
Det jag ångrar mest under det gångna året
är mitt återfall i drickandet.
Det var jobbigt för alla.
Och för det... ber jag om ursäkt.
Där ser ni. Det var inte svårt.
Vem står på tur?
Vad är det här för nåt?
Det ser ut som skärvor från en portal.
Är Jace och Clary på stranden?
Om de gick igenom tillsammans. Men det är helt galet.
Hur kan de skapa en portal inuti Institutet?
Det var tydligen ingen vanlig portal.
Vad det än var, så var det nåt märkligt med den
- eftersom sköldarna inte reagerade. - Det förklarar de här.
Det är ingen strand.
Det är Lake Lyn.
Lake Lyn? Hur vet du det?
Jace begärde en portal till Idris imorse.
Han hade en ledtråd efter Valentine, sa han. Klaven sa nej.
- Han stack visst ändå. - Vi måste hjälpa honom.
- Få portalen beviljad. - Jag ska försöka, men Klaven...
Jag struntar i Klaven. Jace är illa ute.
Jag instämmer.
Men så länge du är chef för Institutet, stannar du här.
Jace tillhör familjen. Du kan inte begära att Alec ska överge sin parabatai.
Nej.
Pappa har rätt.
Jag måste sätta Institutet främst.
Jag överger ingen.
Min bästa Shadowhunter ska få undsätta dem.
Ordna en portal till Idris.
Ska bli.
Men du bör veta en sak om den där sjön.
Hej, Clary.
Känner du inte igen mig?
- Ithuriel. - Jag var svagare när vi träffades senast.
Tack vare dig har jag återhämtat mig.
Vad gör du här?
Jonathan är vid liv.
Jace?
Mår han bra? Var är han?
Jag kan bara visa dig den rätta vägen dit.
- Du måste själv vandra den. - Snälla Ithuriel.
Jag gör vad som helst. Säg mig bara var han är.
Ithuriel!
Vem står på tur?
Simon?
Jag kan fortsätta.
För nu när jag är här hos din familj inser jag
att jag inte har varit nån vidare bra dotter.
Jag har inte pratat med mina föräldrar på flera år.
Min bror var favoriten, så när han dog...
...kändes det som om mina föräldrar glömde bort mig.
Så jag stack. Jag har inte pratat med dem sen dess.
Men grejen är...
...att det nog inte är ilska som hindrar mig från att tala med dem.
Det är skuldkänslorna.
Dina föräldrar älskar dig säkert fortfarande.
De har inte glömt dig.
Jag kommer då att älska mina barn för alltid, oavsett vad de gör.
Din tur, Simon.
Jag har gjort mycket dumt det senaste året. Men...
Jag kan nog gå vidare nu. Det ska inte få förstöra mitt liv.
Så vad har du gjort? Felparkerat bilen?
Har du rökt gräs?
- Jag... - Ännu värre.
Jag skaffade biljetter till en Blade Runner-maratonvisning.
Han spolade mig för en annan tjej.
Lugn.
Så Alec fick mitt budskap? Jag måste få er uppmärksamhet.
Får jag låna din stele?
- Vad har hänt Clary? - Tack.
Jag vet inte. Ena stunden letade vi efter hennes stele vid sjön,
nästa stund var hon borta.
Drack ni av sjövattnet?
Inte jag, men Clary.
Vad är det?
Lake Lyn har hallucinogena egenskaper.
En iratze kan bota henne, om vi hinner i tid.
- Annars vadå? - Hon kan förlora förståndet för alltid.
Minns du min åttaårsdag?
Du gav mig mitt första serafsvärd.
Jag såg så fram emot att använda det att jag smög ut ur stugan ensam.
Jag var orolig.
Jag visste inte var du var.
Det tog en timme tills jag hittade blodet...
...i snön.
Jag trodde att nåt hemskt hade hänt.
Men det var inte mitt blod, eller hur?
När du kom fram, hade jag redan flått besten.
En rätt stor varulv, efter vad jag minns.
Jag ville ge dig skinnet som en jakttrofé.
- Jag ville att du skulle vara stolt. - Jag var väldigt stolt.
Av allt du lärde mig...
...var jag bäst på att döda.
Ironiskt, eller hur? Att det var därför du kom att hata mig.
Det var därför du skickade mig till Edom.
Du har rätt. Det som hände dig var mitt fel.
Men jag hatade dig inte.
Jag förstår helt och hållet.
Och jag känner likadant.
Ha så kul i Edom.
Clary?
Vilka är ni?
Det är jag, Jace.
- Jag känner dig inte. - Du är förvirrad. Vi vill hjälpa dig.
Stå still, bara.
Var är Jace?
- Vi ska inte skada dig. - Ni lär inte få chansen.
Sluta, sluta! Jag vet att du är rädd, men det är jag.
Det är Jace.
- Släpp mig! - Var inte rädd.
Allt ordnar sig.
Jace.
Ja.
Du mår bra.
Ja, nu när du gör det.
Jag hörde just ifrån Isabelle. Jace och Clary är i säkerhet.
De är snart i Valentines stuga.
Skönt att höra.
Förhoppningsvis hittar de nåt vi kan använda.
Pappa...
Tack. Izzy hade aldrig kommit fram till Idris utan din hjälp.
Du, Isabelle, Max och Jace är de viktigaste i världen för mig.
Jag har svikit ert förtroende.
Jag hoppas kunna vinna det tillbaka.
Så varför ljuger du fortfarande?
Du bad Max att hålla tyst om eldbudskapen.
- Ja, men... - Och vad det än är,
håll Max utanför det.
Jag skickade eldbudskapen till Imogen
för att se till att du förblev chef för Institutet.
Du skyddar mig för att jag är en Lightwood.
Nej.
Det är för att jag alltid har beundrat ditt mod och din ärlighet.
Det är såna egenskaper stora ledare har.
Varför ska jag tro dig? Vad skickade du till Imogen?
Klaven har en egen, stor hemlighet.
Jag hotade att avslöja den.
Jag ville inte att du skulle bära bördan av att ljuga för dem du älskar.
- Jag vet hur svårt det kan vara. - Pappa, säg det bara.
Men du får inte upprepa hemligheten för nån, inte ens för Magnus.
Lova det, Alec.
Jag kan inte. Antingen litar du på mig som ledare, eller inte.
Klaven ljög om själssvärdet.
De hittade det inte efter Valentines anfall.
De har det inte. De har aldrig haft det.
Vem har det, då?
Du skulle säkert ge mycket för att få lägga händerna på själssvärdet.
Du har tur.
Jag skickar det med dig.
Med tanke på mitt demonblod
vore det oklokt att ha ett mäktigt vapen liggande,
även om det är avaktiverat.
Ett passande slut för er båda.
Du bryr dig mer om de Dödliga redskapen än om din son.
Det är inte sant.
Trots allt jag gjort, har jag alltid, alltid brytt mig om dig.
Ljug inte för mig.
Om du brydde dig om mig, hade du inte skickat iväg mig.
Det var ett misstag. Jace var det misslyckade experimentet...
Håll tyst!
Svärdet tvingar fortfarande fram sanningen.
Det går inte en dag utan att jag tänker på dig,
utan att jag plågas av beslutet jag tog att skicka dig till Edom.
Jag har alltid drömt om att skapa den ultimata krigaren.
Nu är den drömmen förverkligad.
Du har alltid varit min största skapelse, min son.
Alltid!
Jag har inte varit i stugan på flera år. Den ligger visst bakom kullen.
Där är den.
Nån har nyss varit här.
Vi kommer för sent.
Alltså, det där om maneter...
...kan vi hålla det mellan oss?
- Din hemlighet är säker hos mig. - Tack.
Tack för att du följde med.
Trots mina protester hade jag inte klarat det utan dig.
Snabbtänkt. Marinbiologi? Du klarade det verkligen.
För att det är sant. Jag studerar online.
Jag visste inte att du var intresserad av det.
Det är nog mycket du inte vet om mig.
Du har säkert rätt. Jag har aldrig frågat.
Men jag har ju varit rätt inåtvänd sista tiden.
Lite grann.
Så...
Det är sent.
Det märkte jag inte. Fast jag är vampyr.
- God natt, Simon. - God natt.
Även om pappa menar väl, gör hemligheter bara allt värre.
Tro mig, jag vet vilken skada hemligheter kan orsaka.
Får folk veta att Klaven ljög, kan det betyda slutet för Fördragen.
Du kanske har rätt. Jag måste göra nåt.
Berättar du för Magnus?
- Vad är det? - Ingenting...
Jag är bara glad att du mår bra.
Hittade du nåt i Valentines böcker?
Det är inga böcker, utan dagböcker.
Valentine hade dem på översta hyllan i stugan.
Jag minns att jag försökte läsa en, för att se vad allt ståhej var om.
Han stoppade mig innan jag hann öppna den.
Det var sista gången vi var i stugan.
Nu vet jag varför.
"Jonathan Christopher."
De handlar om dig.
Morgenstern. Herondale.
Var ni ytterligheterna i samma experiment?
De finns hundratals sidor anteckningar. De kräver åratal av forskning.
De här dagböckerna är...
...allt som återstår av min barndom.
Men... Vänta, Jace, det här var tio år sen.
Jonathan dog som liten.
Hur kunde Valentine studera honom om han var död?
Jonathan lever.
Ithuriel pratade inte om dig.
Han pratade om min bror.
Han lever än.
Jonathan?
Middagen är serverad.
Undertexter: Bengt-Ove Andersson